Det kan göras. Det är så det kan göras.
Ursäkta mig, jag kom precis på det.
Nåt jag funderat på länge.
Josef, hur många gånger har du rest in och ut ur landet?
Manga gånger.
Det måste vara... Ja, 12 gånger.
Några problem vid gränsen?
- De känner mig. - Josef...
Du kommer att bli mycket rik. Vad sägs om det?
Det låter bra.
Vi kommer inte att ses på ett tag.
Jag ska vänta på dig.
Det här är...
Ni vet inte vem jag är, eller var jag är.
Jag heter egentligen inte Elizabeth Lipp, men kalla mig det.
Det är enklast så.
Och jag är i Turkiet, i Istanbul, vid palatset.
Det var här de gamla sultanerna bodde.
De hade många fruar och klenoder,
så de gjorde palatset större och större.
Som alla byggnader här,
så inrymmer detta lilla hus några av världens mest unika konstverk.
Hela palatset är nu ett museum - det fabulösa Topkapi-museet.
Men det finns ett speciellt rum.
Det är därför jag är här. Jag ska visa er.
SKATTKAMMARE
Kom in.
Den här vaggan - pärlor, rubiner och gediget guld.
Det är shah Ismaels berömda tron.
Ingen kung eller kejsare har suttit på en mer praktfull tron.
Från världens alla hörn - gåvor till det turkiska riket.
Men jag skulle byta allt det mot en enda dolk,
beprydd med diamanter och smaragder.
Världens fyra största smaragder.
Bedårande.
Felfria.
Alla fyra är ovärderliga.
Men en av dem är fulländad.
Den har liv. Den är varm. Den har styrka och känsla...
Förlåt mig.
Jag blir alldeles knäsvag.
Svårt att förklara.
Då så...
Jag ska ha den.
Den ska bli min.
Hur då?
Jag presenterade inte klart mig.
Jag är tjuv.
Ärligt talat...
Taxi!
En pistol är en sak,
intelligens en annan.
Då jag är mer rädd för intelligens...
Hôtel George V. Här har du.
Är du i farten igen, Walter?
God afton, Elizabeth.
- Vad gör du här? - Jag drogs till dig.
Det tog tre är att få dragningskraften att fungera.
Hur mår kaptenen?
Min efterträdare.
Dragningskraften försvann efter tre där.
Menar du allvar?
Jag menar allvar.
- Kannibal... - Det är som kinamat.
Efter en timme är man hungrig igen.
- Vad är du ute efter? - Dig.
- Affärer? Nöje? - Så många frågor.
Vi går och äter. Jag är hungrig.
- Var? - I min studio.
- Ser den likadan ut? - En liten ändring.
Du är fortfarande lika begåvad.
- Du också, älskling. - Jag menade allvar.
- Jag med. - Du är aldrig allvarlig,
förutom när du ska stjäla smaragder.
Det är mitt levebröd.
Nå?
Det är för svart.
Men jag gör det.
- Jag visste väl det. - på ett villkor.
- Beviljat. - Jag väljer folket.
- Som alltid. - Inte som alltid.
Den här gången med amatörer.
- Amatörer? - Bara amatörer.
- Då sa, jag ger mig. - Min favoritelev.
Sätt dig ner.
Första lektionen: stöldens tre huvudregler.
Du är så schweizisk. Eins, zwei, drei...
Du har rätt. Eins.: planera noggrant.
- Zwei: utför det... - Problemfritt.
- Drei? - Ertappas inte före, under...
Eller efter. Just det. Istanbul-smaragderna -
världens mest skyddade juveler - har blivit stulna.
Larmsystem.
Kontakta Cedric Page i London.
Cedric Page? Vad är det?
Du kommer att träffa honom.
Smaragderna är borta. Världens poliser förenas.
Du är Scotland Yard, FBI, polisen - vad gör du?
- Vad gör jag? - Du eliminerar patrasket.
Det var uppenbarligen ett proffsjobb.
Du gräver fram personakterna för alla proffs - eliten.
Hur många är de? Inte fler än ett halvt dussin, alla välkända.
Men det finns ingen akt för Elizabeth Lipp,
inte ens för Elizavetta Lippmanova, för du har haft tur.
Det finns ingen för Walter Harper, inte ens Walter Haberlee,
för jag har varit effektiv.
- Vad du kallar "schweizisk". - Liebling...
Så våra kumpaner måste vara ostraffade.
Var ska du hitta dessa liljevita oskulder?
Det är mitt jobb.
Vad säger du?
Amatörer?
Amatörer.
Har Cedric Page många barn?
Inga. Leksakerna är hans.
- Kom och se papegojan. - Jag gillar inte gojor.
Den är inte verklig.
Jag börjar undra om nåt är verkligt.
Som helbrägdagöraren från Deal sa: "Även om smärta inte är verklig,
när jag sitter på en nål och den på min hud tar hal,
är jag nära att försmäkta."
Cedric Page. så fint att du tog med dig miss Lipp.
Ni har träffat min inspelningsgoja.
Jag hoppas att hon inte spelar in allt vi säger.
Hon är ytterst diskret. Jag går ingenstans utan henne.
Ska vi gå in på mitt krypin?
Vi kan tala ostört där.
Följ med, miss Lipp.
Mitt senaste påhitt.
Den minsta temperaturförändring -
människokroppens naturliga värme - gör susen.
En nedkyld klänning duger inte.
Jag har sällan på mig en, särskilt inte i England.
Känn er som hemma.
Vilken charmerande underhållning.
- Är den till min ära? - Jag är en skrytmans.
Lat mig nu bjuda på en drink.
- Nej, tack. - Hur var resan till Istanbul?
Underbar. Åkte ni tunnelbanan?
Den är Europas äldsta.
Besökte ni museet, mr Page?
Givetvis. Det var väl tanken? Larmet.
Jag tar det här på största allvar,
precis som ni, miss Lipp.
Lat oss besöka museet.
Här är dörren.
Och Walter är sultanen... med dolken.
Miss Lipp?
Det var din tyngd som utlöste det.
Eller snarare "till och med din tyngd".
Försök igen, med bara en fot.
Nåväl, bara tån.
Allt beror på en liten mojäng.
En känslig tyngdmätare.
Det finns hundratals under golvet,
var och en kopplad till larmsystemet.
De känner av tyngd - den minsta tyngd.
Till och med en pingpongbolls.
Det är vart problem.
Hitta knappen och stäng av larmet.
Den kan sitta var som helst, i väggen eller taket,
manövrerad via en fjärrkontroll.
Hur tar man sig in på museet utan att vidröra golvet?
Det skulle gå bra om jag var en fluga.
Det är ni knappast, mr Page.
Vi har var mänskliga fluga.
Och var mänskliga flughållare.
- Giulio och Hans. - Och...
...vi har en sugtratt.
En sugtratt?
Du förstår snart.
Och vi behöver en fåntratt, men han finns i norra Grekland.
I Kavala, nära den turkiska gränsen.
- Ungdomar... Inga pengar. - Inga grupper ombord?
- Några engelsmän. - Jaså? Öppna väskan.
Hit med asken. Seså...
Var är den? Där...
Engelsmän gillar sant här.
Jag skulle vilja slippa det, men c'est la vie.
Önska mig lycka till, Voula.
Simpson...
Så det är Arthur Simpson.
Arthur Simon Simpson - historiker, guide och tokstolle.
God morgon. Första besöket?
Arthur Simpson, arkeolog och historiker.
Jag grävde upp den för många är sen.
Hamnen är mycket historisk.
Brutus övernattade här före Filippi,
efter den olustiga affären med Shakespeare... Julius Caesar.
Keramik, handgjord av ättlingar till de antika hjältarna...
Pastorn...
Jag heter Simpson.
Jag är själv troende. Det är en mycket religiös plats.
Vet ni att Sankt Paul var på genomresa här?
Ja, det vet jag.
Det är manga som inte vet det, biskopen.
Vill du uppleva Kavalas nattliv? Magdansöser, striptease?
Du har visat mig Kavalas nattliv. Minns du?
- Jag är inte dyr... - Nej.
- Liknar jag en turist? - En manglares dröm.
Parasollet känns bra.
- Snille. - Kom, fårskalle.
- Antik? - Damen har skarp blick.
Det är en kopia från är 1000 f.Kr, men jag har annat.
Arthur Simpson, den okrönte kungen av Kavalas nattliv.
- Jag har minoiska manschettknappar... - Tack.
Jag har hellenistiska från den nionde dynastin.
- Hörru! - Ropar ni på mig?
Kom till yachtklubben efter lunch. Jag har ett jobb åt dig.
Ja, sir.
Det blir snart klirr i kassan. Ta tallriken.
Kila hem nu, och stryk min slips.
Jag vet...
Din rackare...
Här kommer tokstollen.
Förlåt att jag är sen. Jag träffade en arkeologvän.
- Vi hade en konsttidning ihop. - Simpson...
Vill du tjäna lite snabba stålar?
100 dollar. Men är du inte intresserad...
- Det är jag, sir. - Bor du här?
Mitt ställe däruppe renoveras, så jag håller till här nere.
Ser du Lincolnen?
Man ser inte många i Kavala, sir.
En vän har hyrt den för Turkiet.
- Känner du till Istanbul? - Turkiet, ja...
Bra. Följande gäller: kör bilen till Hilton i Istanbul.
- Är dina handlingar i ordning? - Visst, mr... Ja, sir.
Här är bilnyckeln. Ge den till hotellportiern.
Bilen är till mr Plimpton. Förstått? Plimpton. P-l-i-m-p...
P-t-o-n. Ja.
Visa pappren vid gränsen. De finns i handskfacket.
Handskfacket... Ja, sir.
En liten sak till, Simpson.
Bilen är värd 13000 dollar.
Hör jag inte av mr Plimpton före fem i morgon,
polisanmäler jag det. Uppfattat?
Det var obefogat, sir.
Vi kan lita på mr Simpson.
Han har ett pålitligt ansikte.
- Tack, mrs... - Miss.
- Bon voyage, mr Simpson. - Lycka till, Arthur Simpson.
Tänk om de söker igenom bilen vid gränsen.
Det kan hända.
- Och om de hittar... - De tar det.
- Simpson, då? - De tar honom också.
- De lär fråga om oss. - Än sen? Vilka är vi?
Plimpton hyrde bilen, och han finns inte.
Alla våra planer, våra förhoppningar,
hänger på den där... Vad kallade du honom?
Tokstollen.
- God morgon. - Pass!
God morgon. Får jag se på?
Inga problem, hoppas jag.
- Är ni engelsk? - Jajamän.
Så varför egyptiskt pass?
En lång historia. Pappa var brittisk överste.
- Varför inte brittiskt pass? - Jag kommer till det.
Mamma var egyptiska. Jag föddes faktiskt i Egypten.
Kairo... som ligger i Egypten.
Det var nåt krux med vigselbeviset.
Truppförflyttningar... Ni vet hur det är i armén.
- Ja, det vet jag. - Just det, ja.
Mr Simpson, passet är värdelöst.
Det gick ut för tre veckor sen.
Det här?
Vet ni vad? Så fort jag är i Istanbul...
Tyvärr, ni måste återvända till Grekland.
Jag talar inte arabiska.
Ett ögonblick!
Hör nu på...
Ni har missförstått det hela.
Ni ska ju vara ett gästvänligt folk.
Ni kommer att få med nån att göra - mig!
En sak till. Jag...
- Var försiktig. - Lat bli!
- Vad betyder det? - Att ni är arresterad.
Tala när ni blir tilltalad.
- När gick ni med i Sigma-gruppen? - Jag?
- Vem värvade er? - Ingen.
- Så ni anmälde er frivilligt? - Nej...
- Jag skulle bara köra... - Vem mer träffade paret?
Jag vet inte.
- För de ut fler vapen? - Nej.
- Sa de det? - Nej.
- Hur kan ni då veta det? - Jag vet inte.
- Varför ljög ni? - Jag ljög inte. Jag menar...
Simpson, var försiktig.
Jag är ett omständigheternas offer.
Jag svär på det.
Hör ni, ta och skjutsa mig till min ambassad.
- Ni kan ringa... - Vilken ambassad?
Egyptierna lär knappast utfärda ett pass till Arthur Simpson.
Ni har ett brottsligt förflutet.
De gillar mig inte för jag hävdar att jag är brittisk.
Han förvisades från Storbritannien 1958 för smuggling av pornografi.
En konsttidning, sir.
Som hette...
...Senaste naket.
Får jag påminna er om att det inte var så längesen
James Joyce och lady Chatterley ansågs vara obscena.
Terrorism är belagt med dödsstraff.
Skulle ni stå på taket på Hilton? På en av balkongerna?
Balkongerna? Till vadå?
Och rökgranaterna?
Skulle era kumpaner skapa förvirring?
Kumpaner? Jag förstår inte.
Ni vet att det är var årliga militärparad på tisdag.
Jag svär på min fars... mors liv.
Ni vet också att alla militära chefer
kommer att finnas på läktaren.
Deras säkerhet är vart ansvar.
Vi kommer att vara skoningslösa mot de som hotar säkerheten.
Ni skrämmer mig, men det är ju ert jobb.
Men om min far kunde höra er nu, skulle han skratta ihjäl sig.
Han var ingen överste, sir.
Det sa jag bara för att verka viktig.
Han var sergeant, en oavlönad sergeant.
Vet ni vad han brukade säga?
"Arthur, du är mänsklighetens varböld."
Varböld. Jag är inget.
Jag är en nolla. Jag med ett vapen?
Jag uppe på taket? Jag är höjdrädd, sir.
Jag blir hemskt yr. Det är sant.
Jag vet inte vad ni har i kikaren, men ert ansikte avslöjar det.
Ni tror inte att jag är terrorist.
Då sa...
Ni får en chans att bevisa det.
Ni ska arbeta för oss.
Det går inte, sir.
- Får de reda på det, dödar de mig. - Lat dem inte få reda på det.
Vapnen är tillbaka i bilen.
De lär inte röra dem förrän kvällen innan paraden,
men kontrollera dem ständigt.
Om de blivit rörda, rapportera det omgående.
- Vad är det? - Jag känner mig yr.
Den här är för dina meddelanden.
Cigaretter.
Ha alltid ett tomt paket.
Lägg i era meddelanden och släng dem från bilen.
Bilen kommer att följa er överallt.
De plockar upp dem vart ni än åker.
Rapportera allt ni snappar upp.
Allt, oavsett hur obetydligt det verkar.
Ett enda ord kan avslöja deras uppdragsgivare.
- Ja, sir. - Minns ni vad vi sa om Hilton?
Hilton? Visst.
Förråder ni oss, får vi veta det. Uppfattat?
Var tapper, Simpson. Ni är nu turkisk agent.
- Kör iväg. - Ni kan lita på mig, sir.
Stanna!
Här är mr Plimptons bilhandlingar.
- Nån post till mr Barlow? - Nej.
- Tack. - Mr Plimpton? Bor han här?
Ge de här till mr Barlow... Plimpton.
- Han får dem när han kommer. - Tack.
Jag har väntat telegram i tre veckor.
Det måste vara här.
Omöjligt... När moster säger att hon skickat ett telegram,
har hon skickat ett.
Var det han som körde mr Plimptons bil?
- Ja. Ska jag hejda honom? - Det behövs inte.
Jag har frågat i tre veckor.
Mr Plimpton, jag körde er bil från Kavala.
Inga dålig maskin. Hon går som ett skott.
Tack.
Ni vill förstas ha ersättning?
- Bränslet, sir. - Bensinen, menar ni?
Jag trodde att ni var amerikan.
Det blir 46 dollar, om drakman står i 29,7...
Här... Trevlig resa hem till Grekland.
Grekland, ja. Homeros hemland...
- Tack så mycket, mr... - Adjö.
Jag talar tyvärr inte ett ord turkiska.
- Ni får fråga nån annan. - Visa era bilhandlingar.
Mina bilhandlingar? Varför sa ni inte det?
- Är ni mrs Plimpton? - Klart jag inte är.
- Effendi. - Jag tar inte illa upp.
- Förde ni inte in bilen? - Nej, föraren gjorde det.
Bara han som förde in bilen eller mrs Plimpton får köra bilen.
- Ja, men nu är det för sent. - Ni får inte köra bilen.
Vad ska jag då göra?
- Ni är inte mrs Plimpton. - Jag vet det. Där är föraren.
- Föraren! - Ropade ni på mig?
Kom hit ett tag.
Sparka suputen till kock. Han gör mig galen.
Han tillhör villan. Vänj dig.
Vad är det?
I mitt land lagar kocken mat, han serverar inte.
Servera och passa upp. Jäkla utlänningar...
Ställ ner brickan och stick.
Stick, annars dödar jag dig.
Svin!
Lugn, Hans!
Jag har ju sagt att en betjänt redan är en för mycket.
För stackars Hans också.
Kom igen, du kanske slår mig.
- Man vet aldrig. - Jag spelade backgammon...
- Inte backgammon, tavli. - Vad är skillnaden?
Skillnaden mellan dig och turkarna.
Det är deras spel. Backgammon...
Han behöver inte kunna tala. Han talar med hela kroppen.
- Hans kropp talar för mycket. - Spela.
Cedric är här med bilen.
Han har nån med sig.
Vem är det, Giulio?
- Han tog med sig Simpson. Varför? - Vad ska vi göra med honom?
Du vägrade föra in bilen. Sätt dig ner!
Cedric, du har hämtat Plimptons bil.
Förlåt att vi började. Och du har Simpson med dig.
Så trevligt, mr Simpson. Vilken trevlig överraskning.
- Inga problem, hoppas jag. - Nej, men...
Vi har rakat i klammeri med den turkiska rättvisan.
De hotade att beslagta bilen.
Bara Plimpton eller Simpson får köra den, eller föra ut den.
Det borde Plimpton ha vetat.
- Inga fler missöden, Simpson? - Förutom vid tullen.
Stackars mr Simpson. Sökte de igenom bilen?
De tog ut sätena...
Hittade de mitt heroin och min marijuana?
Nej, du måste ha gömt dem väl.
Vi får dra fördel av det.
Visa oss stan tills mr Plimpton anländer.
Hans, se till att Simpson får lite mat i sig och ett rum.
Följ med.
- Bon appétit, mr Simpson. - Överdriv inte.
Han skrämde livet ur mig.
- Utländsk? - Nej, engelsk.
Så bra...
Du är en fin man, som kung Victoria.
Folket där ute, är de turister?
- Är de inte det? - Här.
Allihop, alla herrarna... Ryska spioner.
Ryssar? Nej, inte alls. Damen är alldeles för...
De är alla ryska spioner. Fischer...
Fischer är tysk spion åt ryssarna. Jag ska döda honom.
Ja, jag ska döda honom. Jag får medalj, så här stor.
Musik, bom-bom... Generalen...
Jag ska döda honom, min vän.
Fiskar du efter nåt?
Du menar... Jag förstår.
Fiskar? Nej, inga fiskar.
Du får bra kött. Ryska spioner får fiskar.
Färska fiskar...
Engelsk vän, inga fiskar.
Fint kött, grillspett... Förstår du?
Fint kött, grillspett. Jag förstår.
Jag trodde att jag förstod.
Lugna ner dig...
Det är ingen bur och du är inget lejon.
Okej, jag har fel. Du är ett lejon.
Djungelns konung. Min konung.
Stå inte bara där. Ryt!
- Eller kyss mig. - Senare.
Jag gillar schweizare. Ni är så sexiga.
Jag gillar inte att Simpson är här.
Är det Arthur Simpson som håller dig borta från mig?
- Han är ofarlig, en tokstolle. - Nej...
Det är inte det. Det är avvikelsen från planen som jag avskyr.
Inte sant. Du gör allt med stil.
Det är avvikelsen från din stil som du avskyr. Älskvärt...
Vilken stil?
Du är bara ute efter smaragden.
Jag döljer inte mina känslor för smaragden.
Jag döljer inte mina känslor för dig.
Smaragden eggar mig fysiskt, som en man gör.
Som du. Du eggar mig.
Smaragden och du är sammansmälta i mitt sinne.
Ni båda eggar mig mer tack vare den andra.
Jag trodde att kvällen var förstörd.
Jag började undra vem jag kunde vända mig till härnäst.
Giulio, då? Är inte han också sammansmält med smaragden?
Det är ett dilemma, även Hans och Cedric Page.
Han är en fin människa.
Men se upp, engelsmän är inte vad de verkar.
- Läs tidningarna. - Jag vet.
Och Arthur Simpson.
Jag känner en konstig dragning.
- Vad är så konstigt? - Du är så förstående.
Han har vackra ögonfransar. Har du märkt det?
Det var det första jag lade märke till.
Har du nåt emot att jag är nymfoman?
Nej, det är din mest älskvärda egenskap.
Ödsla den inte, utnyttja den.
Dörren är öppen, älskling.
Nu, mr Simpson, kan du visa oss Istanbul.
Vi vill se blå moskén...
- Och den stora basaren. - Allt!
- Har ni nåt emot att jag röker? - Varsågod.
Nej, jag föredrar mitt eget märke...
Så dumt av mig.
- Din fina strålkastare. - Hall klaffen.
Sockervadd...
Perfekt. Bara några hundra meter från museet.
Där är din fiende, strålkastaren.
Men Walter fixar väl den?
Följ med.
- Finns vapnen i bilen? - De är orörda.
Du är ingen idiot. Varför ryska spioner?
- Jag drog slutsatsen. - Hur?
- Kocken. - Vad sa han?
- Att de var ryska spioner. - Så klokt.
- Väntar de mr Plimpton? - Jag tror det.
- Är han ledaren? - Det är nog mr Harper.
- Och miss Lipp har inflytande. - Hur då?
- Talade hon med nån? - Ja, med mr Harper.
- Vad sa hon? - Personliga saker.
- Det är inte intressant. - Allt hon säger är intressant.
- Hon sa att jag var attraktiv. - Hon visste att du lyssnade.
- Omöjligt. - Varför skulle hon säga det?
Hon gjorde det. Och jag har vackra ögonfransar.
Anförtrodde hon fler ömma hemligheter för Harper?
Ja, att hon var nymfoman.
Så det sa...
- Jag kommer från villan. - Vad hittade du?
Absolut inget.
Detta är din sista chans, Simpson.
I dag är det torsdag. På lördag, tre där före paraden,
kommer dina vänner att gripas.
Avslöjar du inte uppdragsgivaren innan dess,
åtalas du för vapensmuggling för terroriständamål.
Vilken stilig man.
Jag vill ta med honom hem.
Sultanen bor här hos mig.
Men hälsa gärna på honom igen.
Det går inte. Vi åker hem på måndag.
Måndag...
Nu när sultanen har sett dig följer han kanske med dig.
Den berömda Istanbul-dolken
har världens dyrbaraste smaragder.
Topkapis skattkammare är också känd för...
Förlåt. Gjorde jag dig illa?
- Ingen fara. - Så bra.
Gjorde du ett avtryck av nyckeln?
- Naturligtvis. Och Cedric? - Ja.
Se bakom mig. Det är den längsta taksträckan vi måste korsa.
Leta efter platser där vi kan ligga lagt.
Strålkastarljuset sveper taket var 21:a sekund.
Jag kan bara skjuta sönder det från taket.
Det är bara därifrån jag har fritt skottfält.
Nu har vi varit kulturella. I morgon blir det brottning.
Så mycket roligare.
Medan vakterna hostar, är det här vart transportmedel.
Dra!
- Det finns ingen starkare knut. - För stark.
Jag vill inte lämna kvar den.
Du höll med... Inte ett spår.
Momento. Giulio...
Dra!
- Geni. - Pojkscout.
Din dåre! Sportbilar?
Följande gäller: inga inköp på ett är.
Du ska ruttna på ditt vindsrum.
En hel armé kommer att jaga oss.
Detektiver, poliser, tjallare...
Nyblivna miljonärer spåras upp från Istanbul till Peru.
Projektet är minutiöst planerat och ska klaffa.
Stämmer var tajmning, kan inte den turkiska armén stoppa oss.
Vi har fatt kontakt med Josef på tivolit.
Josef väntar på vart klartecken.
Ni valdes för att ni är okända för polisen,
och så ska det förbli.
Allt är klart. Allt är tajmat...
Jag visste att du spionerade på spioner.
Om vi måste döda nån, kan vi bara ha en ledare.
Och det gäller inte bara Turkiet.
God kväll. Det är lite varmare i kväll.
- Vem där? - Vad gör du här?
- Det är kocken. - Stoppa honom i säng.
- Gå och lägg dig, fyllesvin. - Scheißkopf!
- Scheißkopf? - Jag ska döda dig.
Din stora bakaklish. Jag ska göra pipilish av dig.
Var inte så dum.
Du ska få chotchka!
Bakaklish!
Mina händer!
Min hand... Min hand. Han krossade min hand.
Så nära... Vilken idiot.
Förlåt, älskling. Jag är lika bedrövad.
Titta inte på mig. Jag orkar inte Halla Giulio.
Jag fick blåsor av cricketträt.
Cedric, hämta Simpson.
Giulio, hämta linan från fiskekorgen.
EN MAN VID NAMN JOSEPH PÅ TIVOLIT VID MUSEET
VÄNTAR på KLARTECKEN
De frågar efter dig.
Ge det till honom, Giulio.
Jag har satt 100 dollar på att du kan dra soffan två meter,
bara med din armstyrka.
Klarar du det, får du hälften.
- Jag är rätt usel, sir. - Försök.
Som du vill, men detta gäller inte bara ett vad.
Bravo, mr Simpson,
men du får fortfarande dina 50 dollar.
Gör det, mr Simpson.
Bevisa att du är man och inte en pösmunk.
Ihop med fötterna. Använd bara din armstyrka.
Du klarar det, Arthur.
Jag menade inte att vara dum.
Jag är mycket förtjust i dig.
Försök igen.
Ryck inte i repet. Dra bara stadigt, hand över hand.
Du klarar det.
Tyst. lhop med fötterna.
Bra, Arthur.
Bra.
Stadigt.
Hand över hand.
Bravo!
- Vågar vi? - Ja.
Vi kan inte skjuta upp det.
Kom och sätt dig.
Hämta det, Giulio.
Vill du tjäna 10000 dollar?
Tio?
Paris, Rom, Washington...
De finns inte med i några register.
Inte, inte, inte...
Men Simpson hörde Walter säga:
"Om vi måste döda nån, kan vi bara ha en ledare."
"Stämmer var tajmning, kan inte den turkiska armén stoppa oss."
Vet du vad det är?
Sultanens dolk från museet.
Inte än. Vi ska placera den i museet.
Stäng munnen, käre vän.
Tack.
Miss Lipp gjorde den. Är hon inte klipsk?
Vi ska byta ut den mot originalet.
Det kommer att dröja innan nån upptäcker det.
Så här tjänar du 10000:
Du ska stå på museets tak och sänka ner Giulio med rep.
Museets tak?
Det går inte.
Det måste gå.
Nu när du är invigd, har du inget val.
Ni förstår inte. Jag är höjdrädd. Jag blir yr.
Ge mig handen.
Arthur, du är en klok man. Du hade kunnat gå långt.
Men du tar inga risker.
Detta är din chans.
Du klarar det.
Det blir lätt. Du behöver inte stå på kanten.
- Klarar jag det verkligen? - Klart du gör.
Kör till. Jag gör det.
- Men turkiska säkerhetstbyrån, då? - Vad är det med dem?
De vet inget om museet. De tror att ni är terrorister.
Vilka tror det?
Vilka?
Ni får skylla er själva. Varför drog ni in mig?
Varför valde ni mig att föra in vapnen?
Tullen hittade vapnen, ända släpptes du in.
Då måste du arbeta för dem.
Det är dags att lämna detta vackra land.
Cedric, vem skulle släppa ut dig?
Ja, vem?
De lämnade vapnen i bilen, eller hur?
När tror de att vi ska slå till?
Inte förrän på tisdag.
Men de ska gripa er på lördag.
Lördag.
Det ger oss lite tid, eller hur?
Tid för vad? Vi kan varken gå framåt eller bakåt. Vi är fast.
- Det är ute med oss. - Vem säger det?
- Vänta lite... - Tyst, Hans.
När Walter är trängd, det är då han är som bäst.
En sak är säker -
geväret och handgranaterna blir kvar i bilen.
Vi kan inte röra dem, nånsin.
Hur ska du skjuta sönder strålkastaren utan gevär?
Hur ska du fly vakterna utan handgranater?
Strålkastaren och vakterna...
Det måste finnas en lösning.
Strålkastaren...
Jag undrar, ja.
Vakterna...
Elizabeth, skratta.
- Vad är roligt? - Skratta.
Jag har nyheter.
Det kanske är bättre. Gud välsigne turkiska säkerhetsbyrån. Cedric!
- Ska jag också skratta? - Nej.
Du och Elizabeth ska göra en fisketur.
- Vad gör du? - Jag är en fyr.
- Tog ni er in? - Ja, det gjorde vi.
Bra. Hur gick det?
Det var enkelt. Stackarn var så ensam.
Och vi blev inbjudna i kväll.
- Bra. - För att göra vad? Gissa.
Något som ingen turk kan motstå.
- Måste jag gissa? - Fel. Tavli.
Jag blev inbjuden att spela tavli.
Giulio, kom hit.
Lägg handen på bordet.
Spreta med fingrarna.
Vrid min hand. Det är så här strålen roterar.
Två stora hjul, kuggarna sammanlåsta, som vrider varann.
Försök igen.
När jag gör så här, går det långsammare.
- Hur mycket kan du sakta ner det? - Med nästan hälften.
Strålen sveper var 21:a sekund. Nu blir det var 40:e.
Du vinner 18-19 sekunder, Giulio. Räcker det?
Bra jobbat, Cedric.
Jag ogillade geväret. Jag är konstnär.
Picasso...
- Har du talat med Josef? - Han är redo, villig och road.
Bara en liten förändring till.
Vi slår till i kväll.
Jag börjar bli yr.
Lyft upp den nu.
- Vad är det? - Oroa dig inte.
Inte ens Hans orkar. Det vore att lyfta 100 kilo med en hand.
Trillar den i golvet, kan vi hälsa hem.
- Hälsa hem? - Glöm det.
Koncentrera dig bara på dina 10000.
- Igen? - Jag är nervös.
Till major Ali Tufan.
Jag, Arthur Simpson, avgår härmed
från den turkiska säkerhetstjänsten.
Skaka inte av dig dem.
Ska de följa med oss till museet?
Ska de följa med upp på taket?
Vi ska inte till museet än. Först ska vi gå på brottning.
- Brottning så här dags? - Det är ett årligt evenemang.
Det är karneval också. Den pågar till halv nio.
Men vid det laget, Arthur, är du trött, lycklig och rik.
Rik!
Det blir inte svarare än så här.
Sök igenom villan.
Leta överallt efter ett cigarettpaket.
Hur länge måste vi stanna här?
Tills...
...nu.
Det här går bra, Arthur.
57, 58, 59, 60.
Nu är larmet påslaget i alla rum på museet.
Inte ett golv kan vidröras.
- Vad gör vi nu? - Inget. Avvaktar.
- Avvaktar? - Till mörkrets inbrott.
Avvaktar... Sen, då?
Sen ska vi till skattkammaren.
- Var ligger den? - Där borta.
I mörkret?
Det är omöjligt.
Det måste bli sa, annars ser vakterna oss.
Jag klarar det inte. Jag blir yr.
Då är det lättare i mörkret.
Du förstår inte... Jag klarar det inte.
- Det gör du visst. - Du kan döda mig...
Döda mig, om du vill. Jag går inte i mörkret.
Då sa...
Vi går nu.
Ditåt. Rör på dig.
Kom!
Hur är det, Arthur?
Har aldrig mått bättre.
Nu är det raka spåret. Kom.
Där är kammaren. Taket är svagt, så en i taget.
Först jag, sen du, sen Giulio.
- Det är här nere. - Ska vi ta oss in via fönstret?
Nej, det vore för lätt. Vi når inte dolken därifrån.
- Har tivolit med oss att göra? - Lite, Arthur.
Jaja...
De åker om en timme.
Allt klaffar.
Tivolit håller på att packa ihop
och Elizabeth och Cedric är på väg till fyren.
Det är snart mörkt.
Mina herrar, dags att klä av oss.
God kväll!
- Är du redo? - Redo.
Bra.
- Vad är det? - Vakternas hus.
Så det var det rökgranaterna var till för?
Ja.
De kommer att se Giulio.
Elizabeth och Cedric ska förhindra det.
Snart har Cedric fördröjt strålkastaren.
Luta dig mot väggen.
Stanna!
Samla krafter.
Gå!
Släpp inte taget.
Dra... Jag har det.
Dra!
Upp!
Stanna!
Lämna mig inte här. Avgrunden lockar inte.
Jag går ingenstans utan dig.
Om jag får loss den här, får du lite stöd.
- Kan vi gå snart? - Om tio minuter.
Men vi ska ta med oss Giulio och dolken.
Du tappar väl inte fattningen?
Hur då? Jag har aldrig haft nån.
Giulio är vid fönstret.
Jag hjälper dig att sänka ner honom.
Klarar han inget själv?
Nu sätter vi fart.
Stopp!
Dra upp.
Nu får du klara det själv.
Jag släpper taget. Beredd?
Beredd.
Dra upp!
Han har den.
Sista biten. Sänk sakta.
Sakta!
Jag säger till när du ska sluta.
Stopp!
Det är gjort.
Nu ska du sitta här på kanten.
Var annars?
Ta tag i repet, tänk på pengarna och hall i.
- Ska du knuffa ner mig? - Inte alls.
Jag heter Walter Harper.
Detta är miss Lipp, mr Page,
mr Vecchi, mr Fischer... Och detta är mr Simpson,
som kört oss i en bil, hyrd av mr Plimpton i Grekland.
Och lånad av oss medan vi väntar på honom.
Ja, min kära.
Vad kan jag stå till tjänst med?
Nåt ytterst ovanligt har inträffat.
Jag ville rapportera det.
- Vad vill ni rapportera? - Det skramlade i bilen.
- Jag hörde det först. - Ja, du hörde det först.
Det skramlade i bilen, jag undersökte det
och hittade vapen.
- Vapen? - Ja.
Ett gevär och sex granater.
De här vapnen?
Det liknar då dem.
Inte illa... Hade ni förlorat dem?
Nej, vi hade hittat dem.
Får jag fråga var ni har varit i dag?
På brottningen. Det var en upplevelse.
- Var ni där hela dan, mr Walter? - Ja.
- Damen? - Hela dan.
Var ni där hela dan, mr Simpson?
Nej, sir.
Vi kom inte dit förrän efter tre.
TIVOLI
Mina herrar, damen...
Ens yrke kan göra så att man blir trångsynt.
- Jag vet varför ni är här. - Verkligen, sir?
Ja, mr Simpson. En fågel viskade i mitt öra.
I morgon är vi fria.
- Jag har en idé. - Ah, nej!
Det finns en hemlig trappa i Kreml. Romanov-juvelerna...
SÅ VAR DET DAGS IGEN
AKIM TAMIROFF VÄNTAR FORTFARANDE PÅ SIN MEDALJ I ISTANBUL